19.7.2023 – poslední jezero a loď
V 5:10 začne budík vyžadovat nějakou mojí aktivitu a já si opět pokládám otázku, zda jsem na dovolené!!! Jak říkala ségra – já prostě nemůžu mít normální dovolenou. 😂 Protože k jezeru to je 6 km, tak se opravdu soukám ze spacáku a jdu na to. Venku pořád fouká solidní vítr, je zataženo, ale neprší. Po šesté jsem sbalený a hurá k poslednímu jezeru. Za půl hodiny ho již mám v hledáčku, a pak dokonce zazoomuji i loď, která jede v 7:15. Já mám v plánu druhou jízdu v 8:15. Teda doufám, že to bude v 8:15 – u této lodi se nevolá a časy mám z internetu. Toto jezero má pouze 1 km a jsou zde i klasické loďky, takže mám více alternativ. 😉
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0901.jpg)
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0900.jpg)
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0899.jpg)
V 7:30 jsem u jezera a je zde pouze jedna klasická loďka. Ok, takže budu čekat na 8:15. Za cca 5 minut vidím na jezeře, jak ke mě pádlují 2 loďky. No paráda, tak to si asi vezmu loďku a “ručně” přejedu na druhý břeh. A tu se za pádlujícími loukami vynoří motorový člun mířící ke mě. Tak to je neskutečné načasování. Borec zrovna vezl druhou várku lidí, takže kašlu na romantiku na pádlující loďce a beru motor. 😉 Opět mám loď jenom pro sebe a užívám si poslední jízdu – žádné další jezero mě nečeká. Pouhý kilometr zvládneme opravdu rychle, takže v rekordním čase i s čekačkou mám toto jezero za sebou. Neskutečné zakončení překonávání 7 jezer na Kungsleden. Jsem moc rád, že mi vše klaplo, jak jsem si to doma od stolu naplánoval, ale bylo třeba tomu jít naproti.
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0898.jpg)
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0897.jpg)
Na druhém břehu je chata Teusajaure, kde si v mini obchodě kupuji zbytek jídla až do Abiska a od místních dam se pak dozvím i předpověď na další dny – zataženo, sem tam mini déšť. Ideální na hikování, jak mi bylo řečeno a já plně souhlasím. Následuje další ostrý výstup od jezera, kdy ty výškové metry sekáme jak Baťa cvičky. Za půl hodiny jsem z nejhoršího venku a dostanu se na další plošinu, kde postupně stoupám.
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0896.jpg)
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0895.jpg)
Dostávám se do obrovské prolézačky pro hikery – tu je most, tady chodník, tady balvany, tady mokřiny, tady trail, atd. Vypadá to luxusně, ale je to technicky náročné chození. Počasí se naštěstí drží, ale je severský chladně – mám dokonce zimní čepici.
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0894.jpg)
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0893.jpg)
Kolem 10:30 procházím kolem další chaty Kautumjaure, ale není důvod zastavovat. Trail lehce odbočí doleva a já se přes most vrhám do obrovského údolí předem mnou.
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0892.jpg)
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0890.jpg)
Následuje táhlá pasáž skrz toto obrovské údolí, kde se na obou stranách tyčí poctivé skaliska a já se opět cítím maličký jako mravenec. Než se ukryji mezi samotné skaliska, tak jsem neustále masírován větrem, takže si říkám: “Ještě pár dní takového větru a budu ošlehaný jak ti Švédi.” 😂 Pasáž je opravdu dlouhá a km naskakují najednou pomaleji.
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0889.jpg)
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0888.jpg)
Kolem dvou hodin se dostanu na jakousi “křižovatku” u chaty Singi. Doprava vede další trail, který směřuje k nejvyšší hoře Švédska – Kebnekaise 2 096 m. Rovně se pokračuje dále po Kungsleden do Abisko. Takže tady naskakují hromady hikerů na nejpopulárnější část Kungsleden a je to vidět – na mě opravdu mraky lidí. Nezastavuji a pokračuji hned dále – jediné, co mě zde zaujme, je příprava dřeva.
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0887.jpg)
Trail nenápadně stoupá výše a výše, až mi naservíruje nejkrásnější pohled dnešního dne – údolí jak malované, na dně se klikatící řeka a vzadu pořádné hory. Tady už ty hory začínají být jak solidně vysoko, tak solidně blízko. Tento pohled si říká o pauzu a nejsem sám – sedí nás tam celkem dost a počasí nám hraje do karet – je slunečno.
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0885.jpg)
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0884.jpg)
Dávám si skoro hodinovou pauzu, protože mi zbývají cca 2 km a je teprve tři odpoledne. To je, když začnete hikovat v šest ráno. 😉 Kolem čtvrté se tedy zvedám a na těžkou pohodu pokračuji v mírném stoupání dál v tomto magickém údolí. Za cca půl hodiny naberu vodu, která je tady opravdu všude a hledám si místo na spaní. A pořád jdu a koukám se a tady nic moc, tady o trochu lepší, ale pojď dál a najednou další chata!!! Si děláte srandu? 😂 Takže musím pokračovat, chci trochu soukromí. Za chvilku si vyhlédnu místo trochu od trailu a pádím tam. Před pátou mám postaveny stan! Tak brzo? 😂
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0883.jpg)
V půl šesté se servíruje večeře – tady na chatách prodávají dehydratované jídlo značky Adventure food, takže mám koupené 3 druhy a dneska vyhrálo jídlo s poetickým názvem Sate Babi. Byla to rýže se zeleninou a omáčkou a velmi chutné. Po večeři na 30 minut zavřu oči, protože tělo si zažádalo o odpočinek po jídle.
![](http://www.honzovacesta.cz/wp-content/uploads/2023/07/img_0882.jpg)
Před půl sedmou začnu řešit fotky a článek a jsem hotov kolem půl osmé. To je celkem rozdíl oproti minulým dnům, kdy jsem v půl osmé většinou docházel. Věřím, že dneska se spaním problém nebude a zítra vstávám, až se vzbudím – již není třeba nahánět ranní loď a do Abisko to je cca 65 km a já na to mám krásných 2,5 dne.
Dneska: 32 km, celkem: 354 km, lodí celkem: 16,2 km, autobus: 30 km